OSTERI JA TUULI
Oikein! Pelko on väistynyt.
Minun piti vain asettaa jalkani saarelle.
Ja tuntea tuo tuuli jälleen.
Minusta tuntui melkein kuin olisin ollut kuollut.
Olen ollut poissa puolitoista vuotta.
Minä olin niin peloissani.
Peloissani siitä etten kuulunut enää minnekään.
Hauskaa! Edes Roberto ei ole täällä auttamassa.
Peläten etten koskaan enää näe Marcelaa.
Se on ohi.
Majakka oli pimeänä koko yön.
Palaaminen vaatii rohkeutta.
Ehkä minusta voisi olla apua.
Daniel jäi alas!
Samapa tuo! Minä puhun José'lle ensin.
Sinä puhut hänelle täyttä palturia.
Pidä huoli omista asioistasi!
Katso ettei se vene enää uppoa.
José! José!
Ikkuna on rikki.
Eikö ketään ole kotona?
- He lähtivät kiireessä. - Ovi on auki.
Mene katsomaan onko hän majakassa.
José!
Marcela!
Ei täällä ole ketään.
Katsotaan alakertaa.
Marcela!
Ruoka on vielä lämmintä!
Se merkitsee että heidän on oltava lähistöllä.
Tyypillistä Marcelaa!
Daniel, tämä sivu on repäisty irti.
José on varmaan tehnyt sen, tai joku muu.
Koskeeko se Roberto'a?
Vain se minkä me tiedämme. Tuo Roberto on hullu...
Mitä?!
Roberto vihaa José'a!
Hänen ovensa takapuoli on täynnä asioita José'sta...
joissa on kaikissa risti päällä!
Roberto on kummallinen.
Hän on hullu, mutta aika harmiton.
Joka tapauksessa, José pelottaa häntä.
Päiväkirjani!
Minä tunnen vain tämän saaren.
Minä olin hyvin pieni kun isäni toi minut majakkaan.
Eikä hän koskaan lähtenyt.
Minä kasvoin tässä talossa.
Isäni ja ystäväni, Daniel'n kanssa.
Hän antoi sinut minulle.
Isä sanoi että hän veisi minut pois.
Mutta hän ei vienyt.
Joten minä jäin...
kunnes pakenin yksinäisyyttä. Ikuisesti.
En tiedä onko eilinen vai huominen.
Päivät kulkevat takoperin tai eteenpäin.
Edestakaisin, kuin laine.
Minä en muista äitiäni.
Minä menetin hänet kauan sitten.
Minä muistan vain tämän saaren.
Minun saareni.
Märän ruohon hajun ja meren ja tuulen...
joka on aina ympärilläni. Eikä koskaan jätä minua...
minun ystäväni, tuuli.
Isä sai selville että tuo Saulo tulee katsomaan minua rannalle...
Mutta hän ei koskaan nähnyt meitä. Eikä tule näkemään.
Voi, Saulo!
Minä etsin sinua kaikkialta...
pilvistä, sateesta, unohdetusta naurusta...
mutta sinä et ollut siellä.
Minä löysin niin paljon kauneutta.
Mutta se et ole koskaan sinä.
Mutta minä voin odottaa. Minä tiedän että voin.
Kun sinä tulet, vain minä voin nähdä sinun näkymättömät kasvosi.
Pedro! Magari!
Vene ajelehtii! Mitä te teette? Menkää sinne alas!
Pedro!
Auta, Pedro!
Auta!
Kuka tämä Saulo on, jota Marcela kutsuu?
Minä luulin että täällä oli joku!
Joku on tulossa. En voi katsoa Marcelaa ja Danielia koko aikaa.
Daniel'sta on aina hankaluuksia.
Hän työntää nenänsä joka paikkaan.
Mitä sinä haluat? Lomaa?
Vene oli hyvin sidottu. Outoa että se pääsi irti.
Täällä on käynyt joku.
Jokin veti minut takaisin, kun olin uimassa.
Minä vannon sen! Minä luulin että minä kuolisin!
Me olemme täydentäneet varastot. Meidän on paras lähteä saarelta.
Ei radiolla saa leikkiä.
Ei se toimi.
Minä olen pyytänyt varaosia, mutta satamamestari ei tee mitään.
Tuo mitä sinä kuulet johtuu siitä että minä olen yrittänyt korjata sitä.
Ei täällä kukaan leiki!
Aivan, Daniel!
Korjaa tuo radio ja anna Merivartioston tietää mitä on tekeillä.
Ja sitten meidän on sytytettävä majakan valo.
Me emme voi jatkaa tällä tavalla.
Ota rauhallisesti! Kaikki ajallaan.
Rauhallisesti! Minä melkein menetin veneeni!
Tässä tarvittaisiin nyt hyvä drinkki.
Hyvä ajatus!
Minä en tiedä mitä on tekeillä.
Se oli ankkuroitu ja sidottu kiinni.
En ymmärrä kuinka se pääsi ajelehtimaan.
Tuo kuulostaa aivan joltain Meduusan tarinoilta.
Se oli silloin kun täällä oli vielä purjealuksia.
Eräänä yönä, tuuli laski ja seuraavana päivänä oli tyyntä.
He ajelehtivat erään oudon aluksen rinnalla.
Purjeet olivat riekaleina...
- Kuka tämä Saulo on? - En minä tunne häntä.
Lokikirjat mainitsevat erään tietyn Saulon...
- José luulee että minä tunnen hänet. - Ei jälkeäkään miehistöstä...
- Entä tunsitko sinä hänet? - Ei aavistustakaan kuka hän oli.
Mutta José oli vakuuttunut että minä tiesin.
Lokissa on vuoden vanha muistilappu.
Saulo?! En ole koskaan kuullutkaan.
Sumu sulki pois ja piilotti kaiken.
Seuraavana aamuna kun tuuli oli puhaltanut sumun pois...
ei ollut mitään nähtävää.
Ei laivaa, ei pelastusvenettä, ei merimiestä.
Marcela! Katso kuka on täällä!
Ja katso mitä minä olen tuonut sinulle.
Katso kuka on täällä! Minä olen sinun nukkesi.
Se on sinulle, kaunokaiseni.
Pepe, en olisi uskonut että sinä tulet!
Me olemme odottaneet määräyksiä koko viikon.
Minulle tule este. Sydämen asioita.
Sinä? Sydämen asioita?
Minun sydämeni sykkii edelleen, tiedätkö.
Olen hyvin paljon elossa.
Mikset sinä ole koskaan mennyt naimisiin sitten?
Ei se ole niin yksinkertaista.
Me miehet teemme kaikkemme saadaksemme mitä haluamme.
Mutta naiset eivät. He tulevat romanttisiksi...
sen jälkeen kun olemme saaneet heidät sänkyyn.
Magari!
Mutta nyt minulla on nainen joka todella rakastaa minua.
Ja minulla on onnea, hän on naimisissa!
- Naimisissa? - Kyllä.
Entä hänen aviomiehensä?
Aviomiehet ovat luonnostaan aisankannattajia!
Daniel!
Tule tänne!
Onko tuo se?
- Mitä sinä puhut? - Kyllä.
On vaarallista antaa hullujen juosta vapaana saarella.
Minä en suostu tähän!
Merivartioston pitää saada tietää!
Mitä sinä olet tekemässä?
Et sinä voi käydä läpi Lokia tuolla tavalla!
Mitä sinä etsit?
Minä haluan vain saada tietää täsmälleen koska minä tilasin sen varaosan...
radioon.
Mutta se on minun työni.
Minä annoin Pepe'lle listan kun hän oli täällä.
Älä murehdi siitä!
Kyllä vaan!
Minä en halua jäädä avomerelle ilman kontaktia.
Mitä jos jotain tapahtuu?
Ei mitään tapahdu!
Minä pidän huolta kaikesta täällä.
Kaikesta.
Lähdetkö sinä sitten, Daniel?
Ilman sinua täällä, minusta tuntuu kuin olisi kuollut.
- Mikä tuo on? - Sekstantti.
- Onko se lelu? - Ei, Marcela...
Navigaatioväline pitkille matkoille.
- Avomerelle. - Kuinka se toimii?
Sinä suuntaat sen tähteen.
Kunnes se heijastaa tällä peilillä...
sitten tähän tässä ja siinä se on.
Se kertoo sinun sijaintisi merellä.
Jos suuntaat sen tähteen...
saat syylän sormeesi.
Uskotko sinä siihen?
Daniel, opeta minulle kuinka sitä käytetään.
Miksi? Et sinä ole merimies!
Koska tämä saari voi purjehtia kuin laiva.
Kuin pilvi!
Saat nähdä kuinka se purjehtii.
Daniel!
Näitkö sinä?
Tuo oli suuri!
Daniel on ottanut väärän kurssin, komentaja!
Hän oli aivan kännissä!
Marcela, rakkaani! Kuinka minä olen kaivannut sinua!
Arvaa mitä minä toin sinulle. Sen mitä sinä pyysit viime kerralla.
- Hatun? - Ei.
Leningin?
Keltaisen!
Pepe!
Se on ihana, Pepe!
Se on ihana.
Jopa lokit ovat yllättyneitä!
Isä antaa minun tulla sinun kanssasi mantereelle.
- Hienoa! - Tapaamaan lääkäriä.
- Lääkäriä? Oletko sinä sairas? - En.
Se on vain niin että... Minä olen nyt nuori nainen.
Siinä kaikki! Ei se ole mitään!
Siitä tulee ihanaa! Minä saan nähdä kaupungin!
Minun on parasta järjestää meille jotain syötävää ennenkuin lähdemme.
Mutta ensin, minä haluan kokeilla pukuani.
Katso kuinka kaunis se on, Daniel!
Marcela... Marcela...
Minä en voi mennä. Minä tiedän että sinä haluat, mutta en minä voi.
Voi isä! Ole kiltti!
Meidän on nähtävä muita paikkoja, muita ihmisiä!
Minä en voi olla poissa.
Minä en voi ottaa kuukautta vapaaksi. Minulla on sitoumuksia.
Ei kuukautta. Pepe sanoi että hän tuo meidät takaisin paljon ennen.
Daniel jää tänne. Hän pitää huolta kaikesta.
Jos jotain tapahtuu, minä olen vastuussa.
Sinä et halua lähteä! Se olet sinä!
- Isä ei lähde! - Minä en voi. Se on eri asia.
Mutta me olemme sopineet. Minä pidän huolta majakasta.
Joka tapauksessa, se on vain viisi päivää.
En minä voi siirtää vastuuta.
Mitä jos sinä sairastut?
Eikö sinun pidä päästä lääkäriin?
Olen pahoillani, Daniel, mutta minä en luota sinuun.
Olen pahoillani, mutta minä en.
No, jos minä en voi olla avuksi, niin minä lähden.
Hänen on käytävä lääkärissä!
Hän ei ole enää lapsi.
Hoida sinä omat asiasi.
Tämä koskee minua ja tytärtäni.
Sinä panet kaikenmaailman hölynpölyä hänen päähänsä!
Pidä kuule vain huoli omista asioistasi!
Ettei vene uppoa taas!
Hei, minä vien Marcela'n ja tuon hänet takaisin viiden päivän päästä.
Minä päätän koska hän lähtee.
Sinä olet vain itsekäs! Sinä ajattelet vain itseäsi.
Ajattele enemmän häntä. Tämä koskee hänen tulevaisuuttaan!
Daniel, pidä nokkasi poissa!
Ole kiltti, isä! Minä haluan mennä!
Sinä menet, kulta. Minä vien sinut.
Ja sinä saat jäädä pitemmäksi aikaa.
Se ei ole totta! Sinä et halua että minä menen!
Voikaa hyvin! Sinä päädyt elämään yksin.
Sinä et ole menossa, vai oletko, Daniel?
Minä lähden. Tämä menee huonommaksi jos minä jään.
Mutta Daniel, minä kuolen jos sinä menet.
Minulla ei ole ketään kenen kanssa puhua.
Sinä näytät kauniilta keltaisessa leningissäsi.
Minä haluan että sinä opiskelet kovasti...
ja pidät huolta tuosta älykkäästä päästäsi.
Tämä on lahja sinulle kun sinä matkustat saaresi kanssa.
Älä itke. Auta minua pääsemään pois.
Luuletko sinä että tämä on helppoa minulle?
Se ei ole. Älä itke!
Mene kotiin!
Koko saari on nyt minun kotini!
Mitä hyötyä on uudesta leningistä? Kukaan ei tule näkemään minua.
Minä vihaan sinua! Minä vihaan sinua!
Minä vihaan sinua!
Saulo!
Kuka on Saulo?
Marcela! Minä odotan sinua!
Marcela... Kuka on Saulo?
Saulo! Saulo!
Kuka on Saulo?
Marcela, kuka hän on?
Saulo! Saulo!
Saulo!
Minä en halua jäädä tänne! Minä en jää!
Minä haluan mennä pois!
Minä en halua!
Hän saa maksaa tämän!
Minä en koskaan anna hänelle anteeksi!
Marcela!
Harmi ettei Daniel ole täällä. Hän on ainoa jolle voin puhua.
Ainoa.
Jos minulla vain olisi joku omanikäiseni jonka kanssa puhua.
Mutta minulla ei ole.
Aina samat kasvot, samat eleet!
Voi, Saulo!
Missä sinä olet?
Sinulle, Marcela. Syö se!
- Minä en halua sitä. - Syö se!
Se on hyvää!
Mitä sinä teet sen kuoren kanssa?
Se heitetään pois.
Entä jos siellä sisällä on helmi?
Sitten meistä tulisi rikkaita!
Magari!
Entä osteri? Entä kuori?
Mihin sinä sitä kuorta tarvitset? Me heitämme sen pois.
Ne ovat niin kauniita!
Me voisimme panna ne kaikki kippoon ja säästää ne.
Satutitko sinä itsesi? Miksi sinä itket?
En enää koskaan avaa tuollaista kuorta enää.
Minä annan niiden olla.
Soita jotain, Daniel. Tanssitaan!
Iloitaan vähän. Tule nyt!
Tule nyt, Marcela! Tanssitaan!
Iloitaan vähän! Tanssitaan!
Tule tanssimaan, Marcela!
Tanssi! Noin juuri, Marcela.
Nyt jo humalassa, Pepe?
Saulo! Seis!
Se olit sinä, Saulo! Se olit sinä!
Haluatko sinä tappaa minut?
Se olit sinä!
Marcela! Mikä on hätänä?
- Daniel, minä kuolen! - Ota rauhallisesti!
Tule tänne... Lepää vain! Istu tuohon.
- Ota rauhallisesti... - Minä kuolen.
Et tietenkään kuole! Minä kerron sinulle tarinan.
Tällä tavalla pikkutytöistä tulee naisia.
Se sattuu ensin, mutta menee sitten pois.
Sinä tulet käymään läpi saman asian joka kuukausi.
Se on elämän merkki, Marcela, ei kuoleman merkki.
Käy kylvyssä ja lepää vähän.
Marcela! Tule takaisin!
José, hänestä on tulossa nainen.
Hänen on saatava puhua jonkun kanssa.
Hän on vain lapsi ja minä haluan että hän osoittaa kunnioitusta.
Hän on nainen nyt, José!
Hänellä on kipuja. Hänen on saatava tavata lääkäri.
- Lääkäri? - Naislääkäri mieluiten.
Hänestä tuntuisi helpommalta.
Se on yhtä vanha kuin maailma. Se on luonto.
Ei hän tarvitse lääkäriä.
Lakkaa täyttämästä tyttäreni päätä hölynpölyllä.
- Jätä hänet vain rauhaan! - Mutta...
Minä en ole koskaan nähnyt isää todella onnellisena.
Hän on aina surullinen, vaikka hän hymyilisi...
ikäänkuin hän salaisi jotain.
Joskus hän ärsyttää minua ja usein minä säälin häntä.
Kultaseni!
Minä luulin että sinä olit sängyssä.
Olen ollut täällä tekemässä yhtä työtä.
Unohdin mitä kello oli.
Tässä! Ota oma palasi kakusta.
Minulle vain kahvia, kiitos.
Kulta...
minä en halua mitään muuta kuin että sinä olet onnellinen.
Minä en halua että sinä kärsit.
Elämä on kovaa ja ihmiset voivat olla niin julmia.
Minä en halua että sinä kärsit, minun oma erityinen pikkutyttöni!
Millainen minun äitini oli?
Oliko hän kaunis?
- Sinä et koskaan puhu hänestä. - Hän oli kaunis.
Mutta mitä sillä on väliä?
Minä olen kasvattanut sinut.
Sinulla ei ole äitiä. Sinulla ei ole mitään.
Mikä nyt on? Meitä on vain me kaksi.
Muistatko kun minä tein sinulle tämä tuulimyllyn?
Sinä olit iki-ilahtunut!
Sinä sanoit että tuuli oli tullut leikkimään sinun kanssasi.
Muistatko?
Daniel ei ollut täällä täyttämässä päätäsi hölynpölyllä.
Vain me kaksi. Täällä korvessa.
Me olimme onnellisia.
Menetkö sinä?
Minä tulen pian, kuule? Minä olen tulossa.
Saulo?
Saulo, olen niin iloinen kun saan nähdä sinut!
Lääkäri! Viekää hänet lääkäriin!
Aivan!
Vanhus yrittää saada minut sekaisin päästäni.
Sitä hän haluaa.
Viedäkseen hänet lääkäriin.
Hän haluaa saada hänet kaupunkiin!
Jos ei olisi majakkaa...
minä pyytäisin jonkun tänne.
Marcela...
Minä olen tullut leikkimään kanssasi.
Ja puhumaan rakkaudesta...
ja viedäkseni sinut pois.
Ovi oli jätetty auki, tällaisella tuulella ja kaikki!
Kuinka se pikku punkki saattoi tehdä tämän?
Edelleen humalassa!
Kuuntele minua.
Sinä olet minun.
Kukaan ei voi estää sitä.
- Zé! Tarvitsetko apua? - En.
Mene kotiin. Kaikki on hyvin.
- Mikä häntä vaivaa? - Ei mikään. Hän on unessa.
Mene kotiin ja jätä minut rauhaan.
Idiootti!
Mikä häntä vaivaa?
Minä tiedän mikä häntä vaivaa.
Minä tiedän. Hän on minun pikku tyttöni.
Minä tiedän. Hän on minun.
Minä kasvatin hänet.
Minä tiedän mikä on vikana.
Minun pikku tyttöni.
Minä tiedän...
Minä tiedän.
Miksi sinä makasit pitkälläsi rannalla?
Makasit pitkälläsi.
Kerro... kultaseni.
Hän... hän oli kaatunut.
Hän avautui.
Pitäisikö minun kertoa hänelle? Minä sanoisiin...
Ole varovainen!
Minä en tunne häntä enää.
Kymmenen vuotta.
Kymmenen.
Minä näin hänet.
Minä tunnen hänet.
Minä en tunne häntä enää.
Isä! Isä!
Sinun kahvisi...
Juo vähän.
Se lämmittää sinua ja auttaa sinua nukkumaan.
Isä.
Sinun on levättävä.
Kuka oli sinun kanssasi rannalla?
Minä en nähnyt ketään.
En voi muistaa.
Menitkö sinä sinne yksin?
En tiedä.
Ei mitään, kulta...
Käy nukkumaan sillä aikaa kun minä hoidan askareeni.
Minä poimin vähän kasviksia ja teen sinulle jotain hyvää syötäväksi.
Daniel oli minun opettajani.
Hän opetti minua lukemaan ja kirjoittamaan ja kertoi minulle tarinoita.
- Minä olen hyvin erityinen oppilas. - Tuoli?
Kukkaruukku!
Laiva? Kukka?
Vesi.
Satama?
- Merimies! - Mustasukkaisuus?
Haa, jäit kiinni!
- Petos! - Mitä?
- Petos! - Minä en kuule...
Kuolema!
Kuolema, kuolema!
Daniel! Daniel!
José'n ruumis on löydetty!
Hän ei hukkunut.
Hänet murhattiin.
Häntä iskettiin päähän!
- Se oli Roberto! - Ei, eikä ollut!
Minä olen tuntenut hänet pienestä saakka.
Minä tunsin hänen äitinsä.
Äiti kuoli kun hän oli viisi.
Hän kasvoi telakoilla.
Hänellä on vaikeuksia, mutta hän ei ole koskaan väkivaltainen.
Minulla on sinun miehesi.
Hänen nimensä on Roberto.
Hän säikähtää helposti.
Eikä hän puhu melkein koskaan.
Mutta hän on hyvä työläinen.
Mikä tärkeintä, hän tietää paikkansa.
Minä näen mitä on tulossa...
ja siinä on minulla onnea.
Yksi vanha juoruämmä poistuu ja typerä idiootti tulee ja ottaa hänen paikkansa!
Älä ole niin kiukkuinen, José.
Minä olen tuonut sinulle hyvän työntekijän.
Sinä opetat häntä.
Hänestä tulee olemaan sinulle paljon hyötyä.
Minä näytän sinulle missä sinä tulet asumaan.
Tule sitten tänne, poika!
Roberto, tule tänne!
Minähän sanoin että tuon sinut töihin jonkun luo kuka...
on tuollainen... mutta hän on hyvä mies.
Sinulla tulee olemaan paljon töitä.
Sinun on pestävä koko saari puhtaaksi.
Äläkä siirrä yhtäkään kiveä paikaltaan. Hän tuntee joka sentin!
Ja hän vihaa linnunpaskaa.
Sinun on hätisteltävä ne tiehensä.
Mutta ei nyt.
Anna minä kerron sinulle jotain vakavaa.
Älä oleskele hänen luonaan, erityisesti hänen tyttärensä luona.
Vain jos se on ehdottoman tärkeää. Sillä tavalla sinä vältyt hankaluuksilta.
Onko selvä? No niin, mennään!
Tule! Pian, Pepe!
Vie se sisään.
Roberto!
Poika!
Tule tänne!
Tule tapaamaan Mestari José.
Minä näytän sinulle mitä sinun tulee tehdä.
Leikkaat ruohon joka kuukausi...
ja kahdesti vuodessa, ajat käärmeet pois.
Niitä on paljon, erityisesti kesällä.
Tiedätkö sinä mitään majakoista?
Periaatteessa, sinä puhdistat sen ja pidät huolta valosta.
Sinä selviät hyvin, jos puhdistat sen kunnolla.
Satamaviranomaiset sanovat että me käytämme liikaa riisiä ja jauhoja.
He unohtavat että meillä on toinenkin suu ruokittavana.
En ole edelleenkään saanut pohjustusta enkä maalia.
Samaan aikaan ruoste leviää.
Enemmän?
Se riittää. Hän vain tiputtelee ja siitä tulee sotkua.
Anna hänen ensin syödä se mitä lautasella on.
Minä sanoin ettet haaskaa vettä!
Mutta sinä et kuuntele!
Mene pois! Mene!
Roberto!
Tule ylös! Mene töihisi.
Sinä et ole täällä leikkimässä!
Hae ämpäri ja siivoa tämä.
Täällä on paljon tekemistä.
Minä haluan että kaikki on tahratonta!
Äläkä haaskaa vettä!
Mene töihisi!
Mikä typerys!
Tule takaisin! Tule takaisin!
Älä mene!
Saulo...
Saulo! Ole kiltti!
Saulo!
Saulo, auta minua!
Saulo! Ole kiltti!
Saulo, auta minua!
Saulo!
Älä ole huolissasi.
Se on aina siellä.
Saulo!
Hän on aina perässäni.
Hän ei päästä minua ulos.
Se menee pahemmaksi päivä päivältä.
Hänen on lähdettävä saarelta, hyvällä tai pahalla.
Jos hän vaatii, minä tapan hänet!
Kuulitko sinä?
Hänen on lähdettävä.
Mutta minä en halua satuttaa häntä.
Saulo, ole kiltti! Auta minua...
Tietysti minä autan sinua, ainoa rakkauteni.
Saari tulee olemaan vain meidän.
Vain meidän kahden.
Pysy poissa...
Pysy poissa hänen luotaan jos sinä haluat elää!
Idiootti!
Minulla on täällä majakka ja tyttö ja he lähettävät minulle hullun!
Typerykset, kaikki he! Mutta hän ei voi jäädä. Hän on hullu... idiootti!
Hän ei jää!
Tämä kaveri ei jää!
Hän on hullu! Hän on vaarallinen!
Minä olen sanonut sinulle kerta toisensa jälkeen ettet mene hänen lähelleen.
Mutta sinä et usko. Luuletko sinä että minä pidän sinua vankina.
Sinä kohtelet minua kuin jos olisin vihollinen!
Sinä olet minun isäni. Älä ala kuvitella asioita.
Roberto ei tee mitään.
Hän on liian hölmö. Hän on kuin pelästynyt kissa.
Hän pelkää jopa minua!
Sinä juoksit pakoon ja hän juoksi sinun perääsi.
Minä näin sen!
Hän käy hermoilleni.
Hän matkii minua, kuten idiootit tekevät.
En minä voi estää häntä.
Anna äiti laittaa sitä sinun poskiisi.
Mitä sinä haluat? Etkö sinä osaa koputtaa?
- Minne sinä olet menossa? - Ulos Marcelan kanssa.
- Ei, etkä mene! - Kyllä, menenpäs!
- Sinä et mene ulos! - Onko minun oltava vanki?
Siksikö sinä minut tänne toit?
Minä otin sinut pois katuojasta ja annoin sinulle nimen.
Minä annoin sinulle kodin.
Minä luulin että sinä rakastit minua!
Ja niin minä teenkin, Elvira! Tietysti minä rakastan.
Ei, sinä vain annat minulle määräyksiä!
Kuuletko sinä?
Sinä annat minulle määräyksiä! Minä haluan elämäni takaisin!
Sinä haluat vain mennä takaisin riistaksi, eikö niin?
Sinä olet liian vanha, José. Kuuletko sinä?
Liian vanha! Minä en jää enää päiväksikään!
Näyttäisit edes kunnioitusta lapselle joka on sylissäsi!
Minä lähden!
Mene takaisin katuojaan, senkin huora!
Sinä inhotat minua!
Huora! Huora!
Minä kiellän sinua lähtemästä minun lapseni kanssa!
Minä kiellän sinua menemästä lähelle tuota hullua!
Minä kiellän sinua puhumasta merimiehille tai kenellekään joka tulee tänne!
Enkö minä saa puhua kenellekään? En edes hullulle?
Onko minun oltava vanki? Ei ystäviä, ei mitään?
Onko minun oltava vanki?
Jumalani! Valo!
Ihmettelenpä...
Minä tarkastin kaasun tänään iltapäivällä.
En usko tätä! Jumalani! Voiko se olla kaasu?
Jumalani! Minun majakkani! Minun majakkani!
Voisiko se olla kaasu?
Minä ajattelin tätä tänään iltapäivällä.
Se ei voi olla kaasu, minä ajattelin sitä.
Siinä se on! Valo palaa!
Marcela!
Minä tiesin aina ettei se toimisi.
Tämä kaveri elää täällä tyttärensä kanssa eikä käy koskaan mantereella.
On selvää että hän tulisi hulluksi. Ja te tiedätte sen.
Saari-syndrooma!
Ehkä hän ajoi Roberto'n hulluuteen.
Hän kehitti sen laatuisen väkivaltaisen ilmapiirin...
että Roberto sai vaikutteita.
Hän pani alulle koko draaman sinun ympärillesi...
niin että voi kuvitella, että Roberto, joka oli ennestään höperö...
mutta joka on myös hyvin nuori.
Miksi minun piti löytää hänelle töitä juuri täältä?
Hän ei olisi voinut satuttaa kärpästäkään.
Jumalani! Hän ei ole kuollut!
Magari...
- Pedro... - Niin, komentaja?
Me lähdemme ennen yötä.
Me otamme Roberto'n mukaamme.
Minä jään.
Sinä olet kuin minä. Sinä et usko pahinta.
Minä sammutan valot ja odotan Marcelaa.
Minä vien hänet kaupunkiin. Täällä hän pelkäisi.
Jätänkö minä muutamia miehiä sinun kanssasi?
- Ei - Eikö sinua pelota?
Enpä usko.
Nähdään myöhemmin, merimies!
Pelko on poissa.
Olen oppinut että pelko on vain pelkoa. Eikä mitään muuta.
Se ei ole pelkoa johonkin... Se on vain... pelkoa.
Elämänpelkoa.
Tässä on sinulle kirja jotta opit kirjoittamaan. Se on sinun.
C...
E...
- L... - L niinkuin "Lulu".
A...
Minun päiväkirjani, Marcela. Oletko sinä tuo? Niin...
Aloita taas... ja katso mitä sinä teet.
- Minun päiväkirjani. - Minun päiväkirjani.
Myrsky on tullut ja sumu peittää kaiken. Onko se tänään?
Tämä ahdistus joka täyttää minut ei kestä huomiseen.
Isä tulee uskomaan minua.
Minä aion sanoa, että kuulen haaksirikkoutuneiden huudot.
Meidän on pelastettava heidät ja minä tiedän että hän menee.
Isä tekee aina mitä hänen täytyy.
Tuo vene. Kyllä, vuotava vene.
Minä teen siihen reiän.
Hänen on kadottava ja jätettävä minut rauhaan.
Minä haluan olla rauhassa, rauhassa Saulo'n kanssa.
Saulo, hänen on mentävä. Minä en kestä enää. Hänen on mentävä.
Myrsky on tullut ja sumu peittää kaiken. Se on tänään?
Se on tänään. Sen täytyy loppua.
Anna hänen mennä ja anna minun olla Saulo'n kanssa.
Minä pysyn Saulo'n kanssa. Vain me kaksi.
Minä en kestä isääni enää. Hänen on mentävä!
Isä uskoo minua.
Isä, laiva on haaksirikkoutunut!
- Laiva? - Minä kuulin heidän huutavan.
- Minä en kuule mitään. - Kyllä, kuuletpa! Tule!
- Tule isä! - Mikä on hätänä, Marcela?
Mene takaisin, Marcela!
- Varovasti! Minne? - Tuonne!
- Mikä on hätänä, kultaseni? - Etkö sinä kuule heitä?
He ovat tuolla! Huudot tulevat tuolta!
Ihmisraukat, isä! Mene!
Sinun on pelastettava nuo ihmiset tuolla alhaalla! Mene nyt!
Minä menen, kultaseni.
- Mene! - Minä haen pelastusveneen.
Mene!
Saulo! Saulo!
Älä jätä minua!
Minä tarvitsen sinua, Saulo! Minä tarvitsen sinua!
Auta minua! ihmiset ovat hukkumaisillaan tuolla lähistöllä!
Tule, Roberto! Auta minua!
Saulo, minä olen sinun!
Sinun!
Saulo!
Sinun!
Ei, Saulo!
Ei, lopeta!
Auta, isä!
Auta! Isä!
Marcela, ota lamppu!
Näytä minulle! Missä he ovat?
Isä!
Ei siellä ole ketään, isä.
Minä valehtelin.
Ei kukaan ole hukkumassa, isä.
Tule tänne!
Ei se ollut totta.
Missä he ovat?
Tule takaisin, isä!
- Tule takaisin! - Näytä minulle! Missä he ovat?
Me uppoamme!
Minä olen tulossa! Odota minua!
Nyt minä ymmärrän! Valo sammuu!
Isä!
Minä olen tulossa!
Minä olen tulossa, isä!
Odota, minä olen tulossa!
Näetkö sinä minut?
Minä olen melkein siellä! Näetkö sinä minut?
Aalto vetäytyy takaisin ja kohtaa sumun
Lehti putoaa. Kuka huokaa nimeäni?
Syvä ruusunpunainen aamu sarastaa jälleen.
Rakkaani tuoksu viipyy
Salainen rakkauteni
Vain hän voi koskettaa sydäntäni
Isä, aika pukeutuu nyt eri vaatteisiin
Isä, anna minun hengittää tuulta joka puhaltaa
Tuuli...
Ei venettä, ei kalaa. iltahämärä joka laskeutuu
Kuka tuntee nimeni?
Olemattomassa maassa ei ole liikettä. Aurinko seisoo paikallaan.
Onko rakkaani mustasukkainen?
Minun rakkaani, kulkuri
Löytää minut mistä tahansa...